Előre megszentelt áldozatok liturgiája

Nagyböjt 5. péntek – 2018. március 16.

Diákonus: Adj áldást, Uram!

Kezdő áldás

Áldott az Atya és Fiú és Szentléleknek országa, most és mindenkor és örökkön-örökké!

Amen.

Jertek imádjuk a mi királyunkat és Istenünket!

Jertek imádjuk Krisztust, a mi királyunkat és Istenünket!

Jertek boruljunk le és imádjuk magát Jézus Krisztust, a mi királyunkat, Urunkat és Istenünket!

103. zsoltár

Áldjad én lelkem az Urat, / Uram Istenem! fölötte fölséges vagy, dicsőségbe és ékességbe öltöztél, - világossággal, mint köntössel körül vagy öltve, / kiterjesztvén az eget, mint sátorfödelet; - ki befödöd vizekkel annak felső részeit, / ki a felhőt szekereddé teszed, ki a szelek szárnyain jársz; - ki angyalaidat szélvésszé teszed, / és szolgáidat égető tűzzé; - ki a földet állandóságra alapítottad, / hogy nem fog ingadozni örökkön-örökké. - A vízmélység öltözet gyanánt födte azt; / a hegyeken vizek állottak. - A te feddésed elől elfutottak; / mennydörgésed szavától megijedtek. - A hegyek fölemelkedtek, a völgyek alászállottak / azon helyre, melyet nekik alapítottál. - Határt vontál, melyet nem fognak átlépni, / s nem térnek vissza a földet elborítani. - Ki forrásokat fakasztasz a völgyekben, / a hegyek között folynak a vizek. - Iszik azokból minden mezei vad; / azok után lihegnek szomjúságukban a vadszamarak. - Azok mellett lakoznak az égi madarak; / a kősziklák közül szózatot adnak. - Ki megöntözöd a hegyeket onnan felől; / a te műveid gyümölcséből megelégíttetik a föld. - Ki szénát teremtesz a barmoknak, / és veteményt az emberek szolgálatára, - hogy kenyeret termessz a földből, / és bor vidámítsa föl az ember szívét; - hogy olajjal derítse föl orcáját, / és a kenyér erősítse meg az ember szívét. - Jóllaknak a mező fái, és a Libanon cédrusai; / melyeket ültetett. - Ott fészkelnek a madarak, / a gólya háza fő azok között. - A magas hegy a szarvasok, / a kőszikla a sündisznók menedéke. - A holdat időmértékül teremté; / a nap tudja lenyugvását. - Sötétséget parancsolsz és éj van, / mely alatt mind kimennek az erdei vadak, - az oroszlán ordító kölykei, / hogy ragadozzanak, és az Istentől magoknak eledelt keressenek. - Fölkel a nap és összegyűlnek, / és hajlékaikba helyezkednek. - Kimegy az ember munkájára / és dolgára napestig. - Mely igen fölségesek a te műveid, Uram! / mindeneket bölcsességgel cselekedtél; mi a földet betölti, mind a te jószágod. - Ez a nagy és tágas öblű tenger, ott az úszók, melyeknek száma nincs, / a kicsiny állatok a nagyokkal; - Ott járnak a hajók, / a cethal, melyet alkottál, hogy játsszék abban. - Mindnyájan tőled várják, / hogy eledelt adj nekik idejében. - Te adván nekik, gyűjtenek; / fölnyitván kezedet, minden betelik jóval. - De ha elfordítod arcodat, megrémülnek; / ha elveszed lélegzetüket, elfogynak és a porba visszatérnek. - Beléjük bocsátván leheletedet, fölélednek; / és megújítod a föld színét. - Legyen az Úré a dicsőség mindörökké. / Az Úr örülni fog alkotmányaiban; - ki letekint a földre, és megrendíti azt; / ki a hegyeket megérinti és füstölögnek. - Énekelni fogok az Úrnak életemben, / dicséretet mondok az én Istenemnek, valamíg leszek. - Legyen kellemes neki az én beszédem; / én pedig az Úrban fogok gyönyörködni. - Fogyjanak el a bűnösök a földről és a gonoszok, úgy, hogy ne legyenek; / áldjad én lelkem az Urat.

Dicsőség az Atyának és Fiúnak és Szentléleknek, most és mindenkor és örökkön-örökké! Amen

Alleluja, Alleluja, Alleluja, dicsőség néked, Isten. (Kétszer recitálva, harmadszor énekelve)

Békesség ekténia

Békességben könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

A mennyei békéért és lelkünk üdvösségéért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Az egész világ békességéért, Isten szentegyházainak jólétéért és mindnyájunk egyesítéséért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Ezen szent hajlékért s mindazokért, kik ide hittel, buzgósággal és istenfélelemmel járnak, könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Szentséges főpásztorunk, N. római pápáért, Istenszerető N. (érsek-) metropolitánkért (és N. püspökünkért), a tisztes áldozópapságért, a Krisztus-szerinti segédlő papságért, az egész egyházi rendért és a népért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Ezen városért (községért), minden városért, községért és vidékért, s az azokban lakó hívekért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

A levegőnek kedvező mérsékletéért, a föld terményeinek bőségéért és békességes időkért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

A hajózókért, utazókért, betegekért, fáradozókért, foglyokért s ezek szabadulásáért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Hogy mentsen meg minket minden aggódástól, haragtól és szükségtől, könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Oltalmazz, ments meg, könyörülj és őrizz meg minket, Isten, a te kegyelmeddel!

Uram, irgalmazz!

Legszentebb, legtisztább, legáldottabb dicső királynénkat, az Istenszülő és mindenkorszűz Máriát minden szentekkel együtt említvén, önmagunkat, egymást s egész életünket Krisztus Istenünknek ajánljuk!

Néked Uram!

Mert téged illet minden dicsőség, tisztelet és imádás, Atya és Fiú és Szentlélek, most és mindenkor és örökkön-örökké.

Amen.

Uram, tehozzád

6. hang

Uram, tehozzád kiáltok, / hallgass meg engem; / figyelmezz imádságom hangjára, / midőn tehozzád kiáltok; /’ hallgass meg engem, Uram!

Igazodjék fel az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé; / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt. /’ Hallgass meg engem, Uram!

6. hang

Isteni parancsaidtól eltávoztam / és mint aki Jeruzsálemet elhagyta, / a szenvedélyek Jerikója felé haladtam, / de az élet gondjainak dicsőségétől kifosztatva / bűnös gondolatok prédájává lettem, / az istengyermekség kegyelméből kivetkőztettem, / és most félholtan vérbefagyva fekszem. / Az arra jött pap elesettségemet látva szóra sem méltatott, / s a levita is irtózva ment tovább mellettem. / De te, Szűztől kimondhatatlan módon megtestesült Urunk, / üdvözítő oldaladból önként kiárasztott vér és víz által, / mintha olajjal csillapítanád kínjaimat, / sebeimet gyógyírral ellátva kötözd be, / és a mennyei karokhoz számíts engem, /’ mint irgalmas, Krisztus Istenem! (2x)

A te vértanúid, Urunk, / nem tagadtak meg téged, / és nem pártoltak el parancsaidtól. / Az ő közbenjárásukra /’ könyörülj rajtunk!

A legszentebb Istenszülő három sztichirája. 6. hang. Minden reményüket…

Az örök elhatározást, / Boldogságos Szűz, / a mennyei Atya kinyilatkoztatni akarván néked, / Gábor arkangyalt küldi hozzád, / ki mennyei köszöntést hozott neked, és mondá: / Üdvözlégy bevetetlen föld, / Üdvözlégy eléghetetlen bokor, / Üdvözlégy kifürkészhetetlen mélység, / Üdvözlégy mennyekbe vezető híd / és magas létra, melyet látott Jákob, / Üdvözlégy isteni manna edénye, / Üdvözlégy az ősi átok föloldozása, / Üdvözlégy Ádám visszarendelése, /’ Úr van teveled!

Embernek tűnsz előttem / – mondá a Szeplőtelen a főangyalnak. / Hogyan szólsz akkor nékem / emberfölötti igéket? / Isten lesz énvelem, azt mondod / és az én méhemben fog lakni, / de mondd nekem, miképp leszek én / méltó befogadója és szentélye a kerubokon nyugvónak? / Csellel ne ámíts el engem, / mert testi gyönyört nem ismerek, / s házassági viszonyba nem léptem, /’ gyermeket én hogyan szülhetek?

Isten, ahol akarja, / legyőzi a természet rendjét / – mondá az angyal / – és emberfölötti dolgokat művel. / Én igaz szavamnak adj hitelt / legszentebb Szűz! / Ő pedig fölkiáltott: / Legyen nekem a te igéd szerint, / és meg fogom szülni a test nélkülit, / ki tőlem fog testet ölteni, / hogy visszavezesse az embert, mint hatalmas, / a természetek egybekapcsolásával /’ ősi méltósága helyére.

Dicsőség… most és… 2. hang (Teofán szerzetestől):

Az örök titok föltárul ma, / és az Isten Fia ember fiává lesz, hogy a gyarlóbbat magára véve / nékem a jobbat adja. / Ádám hajdan csalódott. / Isten akart lenni és nem lett. / Isten lesz most emberré, hogy Ádámot istenivé tegye. / Örvendezzen a teremtés, / vigadjon a természet, mert a főangyal félelemmel áll a Szűz előtt / és a bánattal ellentétes / örömteli üdvözletet hoz. /’ Isten, ki irgalomból emberré lettél, dicsőség néked!

Enyhe világossága

Bölcsesség igazhívők!

Enyhe világossága, / a szent és boldog, / és halhatatlan / mennyei Atya isteni dicsőségének, / Jézus Krisztus! / Eljövén a Napnak lenyugvásához / és látván az esteli fényt; / áldjuk az Atyát / s a Fiút, és a Szentlélek Istent! / Mert te méltó vagy, / hogy minden időben, / szent hangon énekeljünk tenéked, / Isten fia, / ki éltet adsz a világnak; /’ miért is ez a világ dicsőít téged.

Figyelmezzünk! Békesség † mindnyájatoknak! Bölcsesség, figyelmezzünk!

Prokimen:4. hang: Könyörületes és irgalmas az Úr, / hosszantűrő és nagyirgalmú.

Elővers: Áldjad, én lelkem, az Urat, és egész bensőm az ő szent nevét!

Bölcsesség!

Kántor: Teremtés könyvének olvasása (22,1-18)

Figyelmezzünk!

A korábban elmondottak után Isten próbára tette Ábrahámot. Megszólította őt: Ábrahám, Ábrahám!” Ő pedig felelt: „Itt vagyok.” Isten azt mondta: „Vedd szeretett fiadat, Izsákot, akit szeretsz, s menj el vele a fennsíkra, s ajánld fel őt egészen elégő áldozatul az egyik hegyen, amelyet majd megnevezek néked”. Reggel tehát mihelyt fölkelt Ábrahám, fölnyergelte szamarát, maga mellé vette két szolgáját és fiát, Izsákot, s miután előkészítette a fát az égőáldozathoz, útnak eredt. Elindult arra a helyre, amelyet Isten kijelölt neki. Amikor aztán a harmadik napon Ábrahám föltekintett, messziről már meglátta ezt a helyet. Ezért azt mondta szolgáinak: „Várjatok itt a szamárral; én pedig a fiammal elmegyek oda imádkozni, aztán majd visszatérünk hozzátok.” Ábrahám tehát vette az áldozatra való fát, és fiának, Izsáknak a vállára rakta, ő maga pedig a tüzet és a kést vitte a kezében, s így mentek ketten együtt. Közben Izsák megszólította apját, Ábrahámot: „Atyám!” Az pedig megkérdezte: „Mit akarsz, fiam?” Ő erre így szólt: „Itt van a tűz és a fa, de hol van az áldozati bárány?” Ábrahám azt felelte: „Isten majd gondoskodik magának áldozati bárányról, gyermekem.” S ahogy továbbmentek együtt, eljutottak arra a helyre, amelyet Isten jelölt ki neki. Ábrahám ott oltárt épített, és rárakta a fát, majd miután megkötözte Izsákot, föltette fiát az oltárra, és odahelyezte a fára. Ábrahám kinyújtotta a kezét, hogy a kést megmarkolva levágja áldozatul a fiát. De az Úr angyala megszólította őt az égből e szavakkal: „Ábrahám, Ábrahám!” Ő pedig így felelt: „Itt vagyok!” Erre így szólt hozzá: „Ne sújtson le a kezed a fiadra, és semmit ne tégy vele! Most ugyanis megtudhattam, hogy istenfélő vagy, és az én kedvemért még szeretett fiadat sem kímélnéd.” Ábrahám erre föltekintve egy kost látott, mely szarvánál fogva fönnakadt egy szabekfán. Ábrahám tehát odament, fogta a kost, és azt ajánlotta fel egészen elégő áldozatul a fia, Izsák helyett. Annak a helynek pedig Ábrahám azt a nevet adta: „Az Úr látott!” És így is hívják azt a hegyet mindmáig: „Az a hegy, amelyen az Úr látszott!”

Aztán még egyszer megszólította Ábrahámot az Úr angyala az égből ezekkel a szavakkal: „Magamra esküszöm – mondja az Úr, – hogy mivel megtetted, amit mondtam, és kedvemért még szeretett fiadat sem kímélted, bizony, gazdagon megáldalak, és igen szaporán megsokasítom nemzetségedet. Utódaid olyanok lesznek majd, mint az ég csillagai, s mint a tengerparti homokföveny, és elfoglalják majd az ellenség városait. Leszármazottadban nyer majd áldást a föld minden nemzete, mivel engedelmeskedtél szavamnak.”

Prokimen: 4. hang (103. zsoltár): Mily nagyszerűek a te műveid, Uram, / Bölcsességedben alkottál mindent!

Elővers: Áldjad, én lelkem, az Urat!

Kántor: Parancsolj Uram!

Bölcsesség igazhívők! Krisztus világossága mindenkinek világoskodik!

Kántor: Példabeszédek könyvének olvasása! (17,17-18,5)

Figyelmezzünk!

Testvéreid a szükségben legyenek hasznodra, hiszen erre születnek. Csak az esztelen ember tapsol és örül saját magának, mint aki kezességet vállalva jót áll barátaiért. Aki a bűnt kedveli, örül a perpatvarnak, s aki ajtaját magasra tárja, az összeomlást szerez magának; a keményszívű pedig nem találkozik jókkal. A könnyen véleményt változtató nyelv bajba juttatja az embert, s akinek romlott a szíve, az fájdalmat tapasztal. Neveletlen fiúnak nem örül az apja, az okos fiú pedig örömet szerez anyjának. A vidám szív jót tesz az egészségnek, a szomorú embernek pedig kiszáradnak a csontjai. Aki jogtalanul megvesztegető ajándékot vesz át az ölébe, annak nem vezetnek sikerre az útjai, a bűnös ember pedig letér az igazság útjáról. Értelmes tekintetű a bölcs férfiú, az ostoba tekintete ellenben a föld határáig kalandozik. Haragra gerjeszti apját az esztelen fiú, és keserűséget okoz szülő-anyjának. Nem jó az igaz embernek kárt okozni, s nem tisztességes dolog a hatalommal rendelkező igazak életére törni. Aki visszatartja a kemény szavakat, az értelmes: s a türelmes ember igen okos. Bölcsnek tarthatják a balgát is, ha okosat kérdez, s aki némának teteti magát, az értelmesnek tűnhet. Kifogást keres az, aki szakítani akar barátaival, ám az ilyen ember mindig gyalázatos lesz. Nem érzi szükségét bölcsességnek az, aki értelem nélkül él, hanem inkább esztelenül cselekszik. Amikor a bűnös a gonoszság mélyére jut, mindent lenéz; de utol is éri őt a szégyen és a gyalázat. Olyan a szó az ember szívében, mint a mély víz, mint a kiáradó folyam, mely élet forrása. Nincs mit bámulni a gonosznak arcán, s nem tisztességes dolog ítélethozatalkor eltérni az igazságtól.

Igazodjék föl…

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé, / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé, / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Uram, tehozzád kiáltok, hallgass meg engem! Figyelj szavamra, mikor hozzád kiáltok!

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé, / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Tégy Uram számra őrizetet és körülvevő ajtókat ajkaimra!

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé, / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Ne hagyd szívemet gonosz cselekedetre hajlani, hogy mentegessem bűneimet!

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé, / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé!

Kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Igazodjék föl az én imádságom, / mint a tömjénfüst a te színed elé, / kezeimnek fölemelése / esti áldozat gyanánt!

Ekténia

Mondjuk mindnyájan, teljes lelkünkből és teljes elménkből, mondjuk!

Uram, irgalmazz!

Mindenható Urunk, atyáinknak Istene, kérünk téged, hallgass meg minket és könyörülj!

Uram, irgalmazz!

Könyörülj rajtunk, Isten, a te nagy irgalmasságod szerint, kérünk téged, hallgass meg minket és könyörülj!

Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz!

Könyörögjünk még szentséges főpásztorunk, N. római pápáért, Istenszerető N. (érsek-) metropolitánkért (és N. püspökünkért), lelkiatyáinkért s Krisztusban minden atyánkfiáért!

Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz!

Könyörögjünk még az itt jelenlévő s tőled nagy és bő kegyelmeket váró népért, a mi jótevőinkért és minden igazhitű keresztényért!

Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz!

Mert irgalmas és emberszerető Isten vagy, és téged dicsőítünk, Atya és Fiú és Szentlélek, most és mindenkor s örökkön-örökké.

Amen.

Most az égi erők…

Most az égi erők láthatatlanul velünk szolgálnak, / mert a dicsőség Királya vonul be. / Ím, a szentelt titkos áldozat angyaloktól körülvétetik. / Élő hittel s szeretettel közeledjünk, hogy az örök élet részesei legyünk. /’ Alleluja, alleluja, alleluja!

Minden szentekről megemlékezvén, ismét és ismét békességben könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

A bemutatott és előre megszentelt drága ajándékokért könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Hogy a mi kegyelmes Istenünk kedves lelki illat gyanánt elfogadván azokat szent, mennyei és szellemi oltárára, küldje le nekünk isteni malasztját, s a Szentlélek ajándékát, könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Hogy mentsen meg minket minden aggódástól, haragtól és szükségtől, könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Oltalmazz, ments meg, könyörülj és őrizz meg minket, Isten, a te kegyelmeddel!

Uram, irgalmazz!

Hogy ezen egész estét tökéletesen szentül, békességben és vétek nélkül töltsük el, kérjük az Úrtól!

Add meg, Uram!

A békesség angyalát, a hűséges vezetőt, lelkünk és testünk őrzőjét kérjük az Úrtól!

Add meg, Uram!

Bűneink és vétségeink bocsánatát és elengedését kérjük az Úrtól!

Add meg, Uram!

Jókat és hasznosakat lelkünknek és a világnak békességet kérjünk az Úrtól!

Add meg, Uram!

Hogy életünknek hátralevő részét békében és bűnbánatban töltsük, kérjük az Úrtól!

Add meg, Uram!

Hogy életünket keresztény módon, gyötrelem és szégyen nélkül végezzük be, s hogy Krisztus félelmetes ítélőszéke előtt jó feleletet adjunk, kérjük az Úrtól!

Add meg, Uram!

A hitnek egységét, s a Szentlélek közöltetését kérvén, önmagunkat, egymást s egész életünket Krisztus Istenünknek ajánljuk!

Néked, Uram!

És méltass minket Urunk, hogy bizalommal, elítélés nélkül bátorkodjunk téged mennyei Isten, Atyánknak nevezni és mondani:

Mi Atyánk, aki a mennyekben vagy, / szenteltessék meg a te neved, / jöjjön el a te országod, / legyen meg a te akaratod, / amint a mennyben, úgy a földön is. / Mindennapi kenyerünket add meg nekünk ma, / és bocsásd meg vétkeinket, / miképpen mi is megbocsátunk az ellenünk vétkezőknek; / és ne vigy minket kísértésbe, /’ de szabadíts meg a gonosztól!

Mert tied az ország, a hatalom és a dicsőség, Atya és Fiú és Szentlélek, most és mindenkor és örökkön-örökké.

Amen.

Békesség mindnyájatoknak!

És a te lelkednek!

Fejeteket hajtsátok meg az Úrnak!

Néked Uram!

A te egyszülött Fiadnak kegyelme, irgalma és emberszeretete által, kivel áldott vagy, legszentebb, jóságos és elevenítő Lelkeddel együtt, most és mindenkor s örökkön-örökké.

Amen.

Figyelmezzünk! Előre megszentelt Szentség a szenteknek!

Egy a szent, egy az Úr, Jézus Krisztus, az Atyaisten dicsőségére. Amen.

Hiszem, Uram, és vallom, hogy te vagy valóban Krisztus, az élő Istennek Fia, ki a világra jöttél üdvözíteni a bűnösöket, akik között első én vagyok. A te titkos vacsorádnak részesévé fogadj ma engem, Isten Fia; mert nem mondom ki ellenségeidnek a titkot, sem csókot nem adok neked, mint Júdás, hanem mint ama gonosztevő, megvallak téged:

Emlékezzél meg rólam, Uram, midőn eljössz a te országodba!

Emlékezzél meg rólam, Uralkodó, midőn eljössz a te országodba!

Emlékezzél meg rólam, Szent, midőn eljössz a te országodba!

Ne váljék, Uram, ítéletemre vagy kárhozatomra a te szent titkaidban való részesülés, hanem lelkem és testem meggyógyulására! Hiszem, Uram, és vallom, hogy ez, amiben most részesülök, valóban a te valóságos és legtisztább tested s a te valóságos elevenítő véred. Kérlek, add, hogy ezeket méltóan vegyem magamhoz bűneim bocsánatára s az örök életre! Amen.

Közeledjetek!

Áldom az Urat minden időben. Alleluja!

Ízleljétek és lássátok, mily jó az Úr! Alleluja.

Öröktől fogva, most és mindenkor és örökkön-örökké.

Amen.

Hálát adunk néked, Krisztus Istenünk, / mert méltattál minket részesülhetni / a te legtisztább testedben / és a bűnök bocsánatára / az egész világért kiontott drága véredben, / mint üdvözítő gondviselésed szent titkaiban. /’ Alleluja, alleluja, alleluja!

Igazhívők, részesülvén Krisztusnak szent, legtisztább, halhatatlan, mennyei, elevenítő és félelmetes titkaiban, méltóan adjunk hálát az Úrnak!

Uram, irgalmazz!

Oltalmazz, ments meg, könyörülj és őrizz meg minket, Isten, a te kegyelmeddel!

Uram, irgalmazz!

Ezen egész napnak tökéletes, szent, békességes és véteknélküli eltöltését kérvén, önmagunkat, egymást s egész életünket Krisztus Istenünknek ajánljuk!

Néked, Uram!

Mert te vagy a mi megszentelésünk, és téged dicsőítünk, Atya és Fiú és Szentlélek, most és mindenkor s örökkön-örökké.

Amen

Békével távozzunk!

Az Úr nevében.

Könyörögjünk az Úrhoz!

Uram, irgalmazz!

Mindenható Uralkodó, ki minden teremtményt bölcsességgel alkottál, ki bennünket a te kimondhatatlan gondviselésed és jóvoltodnál fogva lelkünk és testünk megtisztulására, a szenvedélyek megfékezésére s a föltámadás reményének biztosítására e legszentebb napokba helyeztél, ki negyven nap eltelte után kedves szolgádnak, Mózesnek, kőtáblákon, isteni kézzel írott törvényeket adtál: add meg nekünk is, óh Jóságos, hogy jó harcot harcoljunk, a böjt futását bevégezzük, a hitet sértetlenül megtartsuk, a láthatatlan szörnyek fejeit összetörjük, a bűnnek legyőzői lehessünk, s a szent Föltámadást elítélés nélkül elérjük és magasztaljuk! Mert áldott és dicsőített a legtisztesebb és fölséges neved, Atya és Fiú és Szentlélek, most és mindenkor és örökkön-örökké!

Amen. Áldott legyen az Úr neve mostantól mindörökké. (Háromszor.)

Elbocsátó

Bölcsesség!

Ki a keruboknál tiszteltebb és a szeráfoknál hasonlíthatatlanul dicsőbb vagy, ki az Istent, az Igét sérülés nélkül szülted, téged valóságos Istenszülő magasztalunk!

Dicsőség neked, Krisztus Istenünk, a mi reménységünk, dicsőség néked!

Dicsőség az Atyának és Fiúnak és Szentléleknek, most és mindenkor és örökkön-örökké. Amen. Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz! Uram, irgalmazz! Adj áldást uram!

Krisztus igaz Istenünk, az ő legtisztább Anyjának, a testnélküli mennyei erőknek, kettős nyelvtudományú Szent Gergely atyánknak, és minden szenteinek esedezései által könyörüljön rajtunk s üdvözítsen minket, mint jóságos és emberszerető!

Amen.

Az Úr áldása reátok az ő kegyelmével és emberszeretetével mindig, most és mindenkor és örökkön-örökké!

Amen.